ТЕОРЕТИЧНЕ УЗАГАЛЬНЕННЯ СУТНОСТІ І СТРУКТУРИ НАВИЧОК МІЖКУЛЬТУРНОЇ КОМУНІКАЦІЇ ФАХІВЦЯ - Смужаниця, Діана (Наукові записки. Серія: Педагогічні науки, 2026)
У статті здійснено теоретичне узагальнення сутності і структури навичок міжкультурної комунікації фахівця. Актуальність дослідження зумовлена тим, що професійна взаємодія дедалі частіше відбувається в умовах культурної, мовної, соціальної та цифрової різноманітності. Міграційні процеси, академічна мобільність, міжнародні освітні програми, дистанційна співпраця, мультикультурні робочі середовища й цифрові платформи змінюють вимоги до фахівця. У таких умовах недостатньо володіти лише фаховими знаннями або іноземною мовою на функціональному рівні. Потрібна здатність розуміти культурно зумовлені відмінності у комунікативних нормах, професійній поведінці та способах взаємодії. Мета статті полягає в теоретичному узагальненні сутності й структури навичок міжкультурної комунікації фахівця та виокремленні їхнього змістового переліку на основі аналізу сучасних наукових джерел. Для досягнення мети використано методи аналізу, порівняння, узагальнення й категоризації. Емпіричне дослідження не проводилося; стаття має теоретико-узагальнювальний характер. У роботі уточнено, що навички міжкультурної комунікації є практичним складником міжкультурної компетентності, але не тотожні їй. Вони виявляються у конкретних діях фахівця під час професійного спілкування: слуханні, уточненні, інтерпретації повідомлень, адаптації мовлення, емоційній саморегуляції, подоланні непорозумінь і підтриманні діалогу. Обґрунтовано, що ці навички не можна зводити до знання культурних традицій або загальної доброзичливості до представників інших культур. Запропоновано структуру навичок міжкультурної комунікації, що охоплює п’ять взаємопов’язаних груп: когнітивно-рефлексивні, емоційно-регулятивні, мовленнєво-поведінкові, інтеракційні та цифрові. Результати можуть бути використані для розроблення освітніх компонентів, тренінгів, критеріїв оцінювання та діагностичних інструментів.